A trecut o vara intreaga de cand nu am mai scris pe bloggeras. O vara intreaga, trei luni, nopti nedormite si atatea vise. Imi facusem planuri. Trebuia sa fie ceva de exceptie. A fost, numai ca nu in felul in care ma asteptam. Mi s-a spus ca m-am schimbat si ceea ce m-a durut a fost ca mi s-a spus pe un ton dezamagit. Deci m-am schimbat in rau, fapt ce l-am constatat si eu, si care ma face sa imi pierd si putina incredere pe care o mai aveam in mine. Odata cu..inceperea anului scolar si revenirea la responsabilitatile de care imi e atata frica am tras o linie sub mine si sub tot ce s-a intamplat si m-am apucat sa calculez. Nu stiu daca am avut vreun pic de ajutor din partea matematicii atat de sarguincios predata de dirigu' dar macar am ajuns la o concluzie: sunt cea mai pesimista persoana in viata!!! Ma simt vinovata , intr-un mod ciudat, pentru ca m-am bucurat de vara. Si prin m-am bucurat eu inteleg faptul ca m-am deconectat cu totul de la viata sau cel putin de la tot ce imi striga mama printre usi trantite ca e cel mai important pentru mine. Am ajuns si la concluzia ca nu am niciun fel de telent scriitoricesc uneori batandu-ma chiar gandul de a renunta la bloggereala. Totusi parca ceva din mine vrea intelegere. Vrea sa i se dea dreptate pentru ca a stiut sa cante, sa se uite la stele si sa glumeasca pana in zori cu prietenii...pentru ca la ora 5 dimineata mergea cu bicicleta spre casa si pentru ca a invatat sa calareasca in loc sa faca exercitii la matematica. Astea fiind spuse mi-am luat o piatra de pe sufleţăl :)) si pot sa trec la urmatoarea constatare. Tot ceea ce credeam eu a sti despre iubire si prietenie, cele doua puncte de reper intre care ma invarteam eu, o liceeanca cu putin mai putin de o doaga lipsa din cate mi s-au spus:D, s-a dovedit a fi gresit. Asociez aceasta constatare a mea cu o senzatie de imponderabilitate si cu franturi de melodii, cuvine, amintiri din ultima sambata din vacanta de vara 2009.
Acum parca am cam obosit...de la prea multe constatari nu ca as fi facut mare chestie astazi. Las AC/DC-ul sa cante pă sistem , sa ma adoarma si sper sa mai am vreo frantura de inspiratie pentru posibile viitoare posturi.
marți, 15 septembrie 2009
Abonați-vă la:
Postări (Atom)